Beletépkedem az egyik rozmaring ág leveleit, a zsályát és a kakukkfű felét. Az egészet pépesre zúzom, löttyintek bele egy kis olívaolajat, hogy egy sűrű masszát kapjak, és hozzákeverem az apróra vágott pancettát ( v. bacon szalonnát). A zöldségeket feldarabolom, a fokhagymafejeket keresztben kettévágom. A húst megmosom, szárazra törlöm, majd egy sniccerrel ( kitolható pengéjű kés/szike) sűrűn beirdalom a bőrét, vigyázva, hogy a húsba ne vágjak bele, csak a bőrt vágom át. 1. A húst, a csont mellet, avval párhuzamosan megszúrom egy hegyes késsel, a lyukat kicsit kitágítom az ujjammal, és egy adag fűszerkeveréket tömök bele jó mélyen, ameddig csak az ujjam beér. Ezt még négy-öt helyen megismétlem, a csont mindkét végénél, és keresztben a hús vastagabbik részeinél. 2. Sózom, borsozom mindenhol, a bőrét még egy kis olívaolajjal is meglocsolom, és jól bedörzsölöm az irdalásokba. 3. Egy tepsibe dobom a zöldségeket, ráteszem a lapockát bőrével felfelé. A teljes hőfokra előmelegített sütőbe teszem, a legalsó polcra, majd rögtön visszakapcsolom a sütőt 220 fokra és így sütöm 30 percig.
Megkívántam már valami jó sült húst. Bőrös-csontost, cuppanóst. Reggel el is sétáltam a csarnokba, úgy rémlett, mintha az egyik húsboltban láttam volna a múltkor bőrös malachúst. Így is volt, tarja, comb, oldalas, szebbnél szebb darabok. Kérdeztem is, egészen véletlenül, lapocka nincs? Volt, mindjárt kettő, egy szép és egy szebb. A szebbiket kértem, 2, 3 kg lett. Nagyjából kigondoltam már a koncepciót, egy kisebb kelt vettem mellé a zöldségesnél, ami még kellett, volt otthon. Egy kis hideg kaját is beszereztem, mert borítékolható volt, hogy vacsoránál előbb úgysem lesz belőle étel. Lassú tűzön sütőben, római tálban készítettem el, röpke nyolc óra alatt. Erősen elgondolkodtam, hogy keverek valami pikáns rub-ot fűszer gyanánt, de végül maradtam a klasszikus SPG ízesítésnél. Hozzávalók: - jókora darab bőrös sertéshús - 2-3 kanál sertészsír - 2-3 dl sör - só - bors - fokhagyma A körethez: - 15 dkg kolozsvári szalonna - 60-80 dkg kelkáposzta - őrölt köménymag - só - bors - fokhagyma - burgonya A lapockát alaposan megmostam, megkapirgáltam, kicsipegettem a csontszilánkokat.
Bőrös malacsült | Főzés, Ételek, Főzési receptek
Tálaláskor a lapockáról leemelem a ropogósra sült bőrét, és a húsát egy húscsipesszel leszedem a csontjáról ( ha jól sütöttük meg, szinte leomlik a csontról a hús), tányérra teszem, és meglocsolom egy kevés szósszal. Petrezselymes krumplipürét szedek mellé és a ropogós bőrből is porciózok hozzá. Savanyúságnak cékla, vagy csemegeuborka passzol hozzá, de ha ennél bonyolultabb ízekre vágyunk, chutneyt vagy karamellizált almát is adhatunk mellé. A maradék sült, már ha lehetséges egyáltalán hogy marad, két-három napig eláll a hűtőben. Hidegen is fogyasztható szendvicsekbe vagy salátákhoz. Mint minden zsíros "egybensült" konc, ez a lapocka is elképesztően finom. A fűszerek íze finoman átjárta a puha szaftos, omlós húst, a ropogósra pirult bőr "pörcös" zamata és állaga pedig remekül egészíti a hús izét és textúráját. Jól passzol hozzá a kissé édeskés, sima bársonyos petrezselymes krumplipüré... Testes fehérbor illik hozzá, olaszrizling a Balaton-felvidékről vagy egy rajnai rizling Siklós-Villány borvidékről.
(Kérdezők kíméljetek, 160-170 fok). Idő teltével fólia levesz, a sütőlébe beöntök decinyi sört, a sütőzsiradékból tálkába teszek 3-4 evőkanálnyit, adok hozzá még sört, kenőecsetemet használva ezzel kenegetve sütöm ropogósra, készre. Én párolt lilakáposztát, burgonyagombócot kínálok hozzá. Megjegyzés Ki mit szeret, készülhet karajból, oldalasból, combból egyaránt, a lényeg, hogy legyen rajta legalább, 1-1, 5 centinyi szalonnás, bőrös réteg. Ne dőljünk be a kínálatban szereplő "malachús" feliratnak, ők többnyire már meghaladták a malacnyi életkort, vágási súlyt! Mindez persze csak életkori, vágósúlyi meghatározás, nézzük receptemet: veszek hozzá egy szép darab bőrős karajt vagy combot, sok sört. Kinyomtatom Szakácskönyvbe Értékelem Elküldöm Ezek is érdekelhetnek Hozzászólások Ajánlatok Friss receptjeink Hasonló Receptek X Próbáld ki az alábbiakat!
Hozzávalók Hozzávalók: 2 kg bőrös sertéshús 30 dkg sertészsír 1 üveg barna sör só őrölt bors majoránna rozmaring kakukkfű sáfrány Elkészítés Elkészítés: Bevásárolok kedvenc hentesemnél némi bőrős disznóhúst. Hazaérve előszedek a szerszámos kamrámból egy lehetőleg még nem használt tapétavágót (snitzert), az alaposan átmosott hús bőrös felét keresztben-hosszában 1, 5 centinként, a kés pengéjét a színhúsig benyomva bekockázom. Húsom színhús felőli oldalait alaposan bedörzsölöm sóval, őrölt borssal, és minden általam kedvelt fűszerrel. Én rozmaringot, majoránnát, kevés kakukkfüvet és némi sáfrányt használok. Most jön a neheze! Fűszereznem kell a hús bőrös, korábban beirdalt oldalát. Ezt nagy figyelemmel teszem, hogy a bőrös részt ne érje semmilyen fűszer, ha éri, tapasztalatom szerint a bőr nem lesz ropogós! Pedig úgy a jó! Tehát óvatosan, a bevágások, irdalások völgyében fűszerezem. Sertészsírral bőven kikenek egy méretében a húsomhoz illő tepsit, belerakom az előkészített húst, persze bőrös felével felfelé, öntök alá 1, 5 decinyi vizet, alufóliával gondosan lezárom, előmelegített sütőmbe tolom olyan 60-70 percre.
Leszárítottam, aztán bevagdostam a bőrét. Egy hegyes kés segítségével megtűzdeltem a félbe vágott fokhagymagerezdekkel. A borsot a sóval együtt mozsárban megőröltem. A fűszert bőkezűen beledörzsöltem a húsba. Pár kanál zsírt tettem a római tálba, ráhelyeztem a lapockát és aláöntöttem a sört. Lefedve a sütőbe tettem egyes fokozaton négy órára. Alakult már, de azért még kellett neki némi sütés. Visszatoltam hát, aztán elmentem a kertbe ügyködni kicsit, hazafelé a sörözőben is megálltam egy időre. Eltelt újabb három óra, mire ránéztem a húsra. Na ez már döfi volt, majdnem kész. Egy órát még rászántam, fedél nélkül visszatettem sülni. Időnként meglocsoltam a szaftjával, ami igencsak bőséges volt, és sűrű, akár a méz. Eltelt a nyolc óra, a csontok szinte maguktól kifordultak, a hús vaj puha lett, simán ki lehetett volna kanalazni az edényből. A bőre lehetett volna roppanósabb is, de a többi része bőven kárpótolt. Köretként kelkáposztát pirítottam szalonnazsíron. A szalonnát felcsíkoztam, kisütöttem, majd kiszedtem a zsírból.