Megmagyarázzuk az epizódok címeit Publikálva 2019. június 5. 12:34 Az HBO Csernobil-sorozata mindössze öt epizódból állt, amelyeknek a címe vagy az adott részből kiragadott kifejezés volt, vagy a történésekre való tömör, szimbolikus utalás. Vannak közöttük, amelyeknek egyértelmű a jelentése, de egyesekhez nem árt némi magyarázatot fűzni - ezt tette a ScreenRant újságírója, Mansoor Mithaiwala. A legelső epizód címe "1:23:45", ami a robbanás időpontját jelöli: ezt mutatta az óra, amikor a csernobili atomerőmű 4-es számú reaktora felrobbant 1986. április 26-án. A második rész "Please Remain Calm" (magyarul "Kérjük, őrizzék meg nyugalmukat! ") címen futott - ezt a kifejezést ismételgették Pripjaty evakuálásakor a katonai járművek tetején elhelyezett hangszórók. "Open Wide, O Earth" (magyarul "Nyílj meg, ó föld! ") a harmadik alcím, amely az ortodox keresztény temetési szertartást idézi: amikor a holttestet leengedik a földbe, egy olyan himnuszt énekelnek, amelynek ez az első sora. Ez a kifejezés tehát egyértelműen Vaszilij Ignatyenkóék temetésére utal, amelyet a harmadik epizód végén láthatunk.
De térjünk vissza a balesethez. A számos felderítő repülés és a földi mérések is beigazolták, hogy nagyon súlyos a helyzet. Az erőmű 4. blokkja kritikusan megsérült, hiányzik a tetőszerkezete a falai nagyrészt összeomlottak, a sugárzó fűtőanyag egy része az erőmű körül szóródott szét, illetve a szél segítségével a légkörbe került, a reaktormagban megmaradt fűtőrudak magas hőmérsékleten izzanak. A sugárzás élettani hatásai Ha az emberi szervezetet egy bizonyos küszöbdózisnál nagyobb dózis éri, rövid idő után megjelennek az ún. sugárbetegség tünetei, melynek súlyossága a besugárzás mértékétől függ. A sugárbetegség kezdeti tünetei általában: égési sérülésekhez hasonló sebek, hányás, hasmenés, láz. Kisebb dózisok esetén a vérképző szervek károsodnak, nagyobb dózisoknál pedig az emésztőrendszer, végül az idegrendszer is. Likvidátorok a rádióaktív törmelék eltávolítása közben, a kép alján látható fehér sávok a fimet érő sugárzás miatt alakultak ki! Meg kell még említeni a sugárzás által kiváltott rákos megbetegedéseket, és a mutációk hatásaként jelentkező genetikai hatásokat.
Az 1986. április 26-án történt Pripjaty és Csernobil városok melletti Lenin atomerőműben történt robbanás addig ismeretlen feladat elé állította a világot. Soha nem látott mennyiségű veszélyes rádioaktív anyagot kellett eltakarítani. A mentőakció rengeteg részlete ismert, a hatóságoknak, mentőcsapatoknak improvizálni kellett, szó szerint az emberi civilizáció megmentéséért küzdöttek. Számtalan civil, katonai és speciális jármű részt vett az evakuálásban és kármentő munkálatokban, de a legnagyobb terhet a rádiokatív törmeléket szállító KRAZ teherautók cipelték. Bár szorított az idő, a KRAZ gyártói igyekeztek minél nagyobb védelmet biztosítani az életveszélyes rakományt szállító sofőrnek, ezért különleges kabint terveztek a 256B1 típusnak. A megszokott, kétszemélyes orrkialakítás helyét egy teljesen zárt ólomkapszula vette át. A kapszula tulajdonképpen egy 3 mm-es lemezből készült acélhéj volt, amibe az ólombélés került, akár szendvicsbe a sonka. Az ólom vastagsága 30 mm volt a padlón, 25 mm az oldalakon és 12 mm a tetőn.
A rektor körüli szarkofág lassan negyedszázados lesz, javításra szorul, illetve végleges megoldást is keresni kell, mivel a romok mélyén heverő több tonna fűtőanyag napjainkban is komoly veszélyt jelent. A kárelhárítás során rengeteg ember vesztett életét, mivel halálos sugárdózist kaptak, és ez alól a pilóták sem voltak kivételek, akik bebizonyították, hogy szélsőséges körülmények között is helyt tudnak állni. A helikopterek is bizonyították, hogy széleskörűen alkalmazhatóak, egy olyan nukleáris baleset elhárításában, amelynek csak a gondolata is félelmet kelt az emberek között.
… és már vége is van. Sajnos igencsak elkéstem a blogbejegyzésekkel, de igyekszem pótolni őket. Májusban már mindenki a nyarat várja. Egyre erősebbek a zivatarok… egyre többet süt a nap és egyre inkább melegebb van. Sajnos egyre rövidebbek az éjszakák is és emiatt kevesebb lehetőség nyílik a fotózásra. Noha a május kicsit bővelkedett a felhőkben, de így is sikerült rengeteg fotót készíteni. Asztrofotónak tavasszal galaxisokat érdemes választani, így került a képbe a Messier 81 és a Messier 82 galaxis a képbe, melyet egy kicsit nehezítette az az elvárás, hogy látszódjanak az IFN objektumok (integrált fluxusködök) A felvétel készítése 12 éjszakán keresztül zajlott. 650 x 5 percnyi felvételt gyűjtött össze egy 200/800-as newton távcső. A feldolgozás sokkal nehezebb volt, mint a felvételek összegyűjtése, mely összesen több mint 54 óra, így az országban az egyik leghosszabb expozíciós idejű felvételnek számít ez a fotó. Viszont a dinamika, a két galaxis "makacssága", a halvány háttér teljes összehangolása hihetetlenül nehéz és bonyolult feladatnak bizonyult.